Etikk: Sykdom eller kriminell atferd? (Tidsskrift for Norsk psykologforening)
Forståelsen av rusmiddelavhengighet som en moralsk svikt henger fortsatt igjen i behandlingsapparatet.
![Etikk: Sykdom eller kriminell atferd? (Tidsskrift for Norsk psykologforening)](/innhold/artikler/psykisk-helse/psyknytt/etikk-sykdom-eller-kriminell-atferd-tidsskrift-for-norsk-psykologforening/_/image/388a7d39-08bb-4775-912d-8ee7b965ed15:265ac5cf2cdcb924856ba7b9e2ea181a38be85ea/width-780/kokainCOLOURBOX55297349.jpg)
Fredrik Dreyer Moe
Rusmiddelavhengighet behandles ikke bare ulikt i den politiske sfæren, men også i forskning og behandling. Mye kunnskap tilsier at alvorlig rusmiddelavhengighet er en langvarig lidelse. Likevel er behandlingen ofte akutt, og forskningen følger pasientene over kort tid. Kan det være at vår forståelse av rusmiddelavhengighet som både en sykdom og forbrytelse gjør at den ikke blir behandlet rettferdig?
Kronisk lidelse
Lidelser som skyldes en kombinasjon av genetiske, fysiologiske, miljømessige og atferdsmessige faktorer og har en lang varighet, defineres som kroniske sykdommer. Hva som er lang varighet, er det uenighet om. Det kan være fra minimum tre måneder til ett år. Tilstandsbildet ved alvorlig rusmiddelavhengighet tilfredsstiller kriteriene for kronisk lidelse, og alvorlig avhengighet behandles i spesialisthelsetjenesten.
Fagfeltet har diskutert konseptualiseringen som kronisk lidelse siden 2000-tallet. Gitt at alvorlig avhengighet er kronisk, er det klart at den ikke behandles som det i tilbudet som er tilgjengelig for pasientene i dag.
Sammenligner en retningslinjene «Behandling og rehabilitering av rusmiddelproblemer og avhengighet» og «Diabetes: nasjonal faglig retningslinje for behandling av diabetes type 2» (DT2), som er en annen kronisk lidelse, går det frem at DT2 behandles mer som en kronisk lidelse enn rusmiddelavhengighet. Siden alvorlig rusmiddelavhengighet og DT2 er ulike lidelser, krever de ulik behandling. Likevel bør det være en viss likhet i behandlingen av lidelsene med hensyn til deres kronisitet. Eksempelvis bør behandling inneholde systematisk langvarig oppfølging og utredning. Imidlertid er det kun retningslinjen for DT2 som spesifiserer oppfølgingens varighet, hyppighet av treffpunkt, og hvilken utredning som er relevant.
Det er sannsynligvis flere årsaker til at DT2 og rusmiddelavhengighet behandles ulikt, men en mulig forklaring kan ligge i rusavhengighetens forbindelse med moral.
Les hele artikkelen: Sykdom eller kriminell atferd? (Tidsskrift for Norsk psykologforening)