Ut av faglig isolasjon med digitale praksisfellesskap (NAPHA Nasjonalt kompetansesenter for psykisk helsearbeid)
![Ut av faglig isolasjon med digitale praksisfellesskap (NAPHA Nasjonalt kompetansesenter for psykisk helsearbeid)](/innhold/artikler/psykisk-helse/psyknytt/ut-av-faglig-isolasjon-med-digitale-praksisfellesskap-napha-nasjonalt-kompetansesenter-for-psykisk-helsearbeid/_/image/c4b79648-72b1-4487-9c0c-823128985a8d:b410a16078c4c3e66e531edeee72025c3fbbb60f/width-780/Nettm%C3%B8teMostphotos42203390.jpg)
Av Turid Møller Olsø
Praksisfellesskap eller communities of practice (CoP) ble først beskrevet av Lave og Wenger i 1991. Etterhvert er det blitt et begrep, og svært relevant for kompetanseutvikling i psykisk helsearbeid. I Canada for eksempel, er praksisfelleskap etablert som et ledd i implementering av Recovery.
En gruppe forskere i Storbritannia og Irland har sett på forskning som er gjort på digitale praksisfellesskap for helsepersonell. Deres oppsummerte forskning er publisert av National Library of Medicine – National Center for Biotechnology i 2017.
Dette beskriver de blant annet:
- Opplevelse av profesjonell samhørighet
- Deling av kunnskap og erfaringer i digitale praksisfellesskap kan minske opplevelsen av profesjonell isolasjon.
Dette gjelder særlig de som jobber i mye alene i mindre sentrale strøk. Mange kan også oppleve mer fellesskap og faglig tilhørighet innenfor et praksisfellesskap enn i egen organisasjon. Gjennom å delta i praksisfellesskap kan man lettere fange opp, ta i bruk og videreutvikle kunnskap sammen med andre som er en del av det faglige fellesskapet. Det er også en effektiv måte å samarbeide og utveksle kunnskap på. Gruppene lærer og forbedrer seg sammen og man utvikler felles, kollektiv kunnskap gjennom å ha hyppig kontakt.
Artikkelen har tidligere vært publisert i nyhetsbloggen PsykNytt.
Les mer om ikt og psykisk helsearbeid, eller gå til siste nummer av PsykNytt.